I den antika Egypten, innan faraonernas tid,
talar legenden om kung Memtep som ingick ett avtal med Anubis,
underjordens härskare,
för att skapa ett svärd så kraftfullt
att den som höll det skulle kunna regera över världen.
Det fick sin styrka från de besegrade fiendernas själar,
och var smitt i helvetets eldar
av Undervärldens herre,
som gav svärdet sitt namn,
Anubis Tand.
Namnen på de som dödats av svärdet
etsades för alltid in i Själarnas Bok,
där de är fångade för alltid,
dömda till ett evigt mörker.
Men om ondska kan smidas så enkelt,
då måste det finnas ett sätt att förstöra svärdet
och släppa själarna fria.
De här hieroglyferna är antika.
- De ser ut att vara från... - Mesopotamien.
Sumeriska.
Vad står det, prästinna?
Här väntar skatten ni söker.
Kung Memtep?
Innan ni plundrar graven på dess skatter måste ni veta,
att det innebär ett högt pris att släppa lös denna ondska.
Krafter ges inte bort.
De måste tas.
Anubis Tand, bortglömd med tiden.
Men tiden har väl inte gjort den ovass.
Nebserek svepte över ödemarkerna
med Anubis Tand vid sin sida.
Driven av dess mörka magi
erövrade han sina fiender och anförde en stor sjakalarmé,
och utropade sig till deras gudakung.
Vi ska rena detta land!
Med död och eld!
Men en fiende lyckades undvika honom,
den sista akkadian,
den enda arvingen till den fria stammen
som förintade hans folk i ett krig utkämpat för länge sedan.
Driven av hämnd blev Nebserek besatt av att hitta sin fiende.
Skicka din fågel för att hitta Skorpionkungen, prästinna.
Gudarna ska ge dig den hämnd du söker.
Tiden är nu.
Skicka fågeln.
Men vissa sovande jättar är det bäst att låta ligga.
Vad vacker.
Nej, den är stark.
Det är vad som räknas.
Med den här kan du skörda vintervetet,
sommarens säd,
och föda både familj och boskap.
Det är inte mycket i denna värld man kan lita på,
förutom smidd metall.
Det här kan man lita på.
När ska du göra ett svärd?
Den tiden är förbi.
Jag kan lära mig använda det för att bli en stor krigare.
Abel?
Lyssna på mig.
Att vara en krigare är inte vad du tror.
Att svinga ett svärd i krig är en tuff börda.
Ingen präst eller gud kan rädda dig från stridens hemskheter.
Förstår du?
Abel!
Gå till din far.
Kom igen!
Jag söker Skorpionkungen.
Vi har ingen kung här.
Han kallar sig själv Mathayus.
Vi känner inte till honom.
Bränn ned byn och hitta honom.
Snälla! Vi är bara bönd...
Döda honom först.
Nej!
Snälla!
Ned på knä, insekt!
Var är Mathayus?
Här är jag.
Ta honom!
Skjut!
- Nej! Kom tillbaka! - Mathayus!
- Nej! Mathayus! - Fick dig!
Nej!
Snälla.
Släpp pojken.
Inte ett steg till.
Låt pojken gå, ta mig.
Jag tar båda.
Nej!
Abel.
Här. Drick det här.
Vad är det?
Ett tonikum med stenblad mot smärtan.
Varsågod.
Du behöver mat.
Skorpionkungen kom undan.
Ned på knä när ni talar till mig.
- Kom undan? - Ja.
Han fick hjälp, gudakung.
Jag behöver hans själ.
Du har...
Nej.
Inte förrän jag begraver svärdet i hans hjärta har jag fått min hämnd.
Hitta akkadian!
Klä på dig.
Var hittade du det?
På en gravhög. Den förre ägaren behöver dem inte längre.
Jag är Tala, krigare från Nubien.
Vad vill du mig?
En legendarisk kung har kommit tillbaka till liv.
Jag är bara en smed.
Smed?
Är det din berättelse?
Hur blev den legendariska Skorpionkungen,
den sista akkadian, halvgud,
en smed?
Civilisationen blev för civiliserad för mig.
Jag har länge sökt efter dig.
Ditt namn inspirerar.
Det är en symbol.
Mitt folk behöver en hjälte för att få fred, en krigshjälte.
Som jag sa, du har hittat fel person.
Min far var Balthazar, kung av Nubien.
Balthazar?
Han levde väl,
men inte länge nog.
Jag beklagar.
Min far sa att ni båda delade ett band,
att om Nubien någonsin behövde en allierad,
skulle Skorpionkungen rida från öst med sin armé och kämpa med oss.
Jag har ingen armé.
Du har din styrka och du har mig.
En prinsessa?
En krigare.
Vet du att krigsherren Nebserek sveper över Egypten
med sin här, förslavar och bränner landet?
Han bär ett förbannad svärd, Anubis Tand.
Ingen kan stå upp mot honom med det i hans ägo.
Men enligt legenderna finns det ett sätt.
Hemligheten är skriven i Själarnas Bok.
Det är en gömd text, och jag vet var den finns.
Det låter som en godnattsaga.
Nebserek marscherar mot Nubien, mot mitt folk.
Med Själarnas bok kan vi stoppa honom.
Är du ute på ett uppdrag?
Ja.
Lycka till.
Du kommer med mig!
Jag ger mig aldrig ut på uppdrag.
Varför inte?
De är alltid svårare än vad man tror,
och någon dör alltid.
Sjakalen är Nebsereks symbol.
Vi delar samma fiende.
Hjälp mig hitta Själarnas bok
och jag hjälper dig att döda dolkens ägare.
Jag tar båda.
Nej!
Du föddes till krigare.
Det är ditt öde att slåss för de som inte kan.
Antingen du står eller faller, strider jag vid din sida.
Jag ber dig, minns vem du är.
Mannen du söker, Skorpionkungen,
rider med en nubier.
Och de är nära.
Nära vad?
Legenden talar om en port i Trettonde Månens Dal,
där det sägs att Själarnas bok vilar,
gömd från mänskligheten.
Den som äger Själarnas bok
har makten att förgöra Anubis Tand.
Dessa öknar har sökts igenom i många år.
Sökts ja, men inte av Skorpionkungen.
Vi borde gå runt.
Trettonde Månens Dal är en halv dag bort till häst.
Går vi runt förlorar vi en dag.
- Du vill inte rida igenom där. - Jag måste.
- Vi får inte bli sena. - Sena till vadå?
Den sista dagen detta månvarv.
Månen kan vänta.
Jag har väntat 56 månar på det här.
Varför stannar vi här, smed?
- Lägg ned vapnet. - Det är ingen här.
Jo, det är det. Släpp ditt vapen!
Förlåt henne. Hon kan inte se!
Vem pratar du med?
De Svarta pilarna.
De försökte inte träffa oss. Då hade vi varit döda.
Jag sa att vi skulle ha gått runt.
Ni inkräktar på vår heliga mark,
för detta måste ni dö.
Vi menar inte att kränka.
Territoriet är utmarkerat.
Ni valde att ignorera varningen.
Hur kunde en vacker kvinna som du
hamna i denne mans sällskap?
Han är min fars smed.
En smed och en avlare.
Han gillar dig.
Kan du laga mat?
Jag är en nubisk krigare.
Ja, jag kan laga mat.
Jag ger dig två vildsvin
och fem amforor granatäppelvin för henne.
Jaså?
Fem svin och tio amforor.
Nej!
Jag trodde att du skulle döda honom.
Det ska jag.
Men efteråt,
ska jag ta dig för mig själv.
Lämna honom att dö i ödemarken.
Vi ska dricka för hans död med mitt vin.
- Inte? - Jag är inte till salu.
Och jag är inte en avlare.
Uruk!
Shamanen säger att du är från Landet i Öst.
Du kallas för Skorpionkungen.
- Bara en smed. - Det är vad jag sa.
Du är väldigt liten för att vara en så legendarisk krigare.
Hur vill ni ha det? Vi kan klyva era huvuden med yxa
och spetsa dem på pålar. Vi kan bränna dig.
Eller så kan jag piska dig till en klump,
och låta gamarna och insekterna få dig.
Vad heter du, krigare?
Jag är Uruk, son av Kali, ledare av De svarta pilarna,
och Sandens Folk.
Hövding Uruk,
ert folk är jägare, inte sant?
Ge mig samma chans att leva som alla bestar.
Du är inte en best. Du är en man.
Ja. Jag blöder rött som du.
Och precis som du vill jag hellre dö på mina fötter, än på mina knä.
Jag skickar endast fyra män för att döda dig.
Bäst du säger fem.
När jakten är över
och om jag fortfarande är vid liv,
låter du mig behålla flickan och släpper oss.
Överenskommet.
Vad sa jag om äventyr?
När du når pilen,
börjar vi jaga dig.
Spring snabbt, smed, annars blir din död långsam.
Spring!
Uruk!
Släpp den!
Du är en värdig motståndare, akkadian.
Du kunde ha dödat mig och mina män, som vi hade dödat dig.
Men du valde nåd.
Ingen nåd väntar den som inte själv visar nåd.
Fem grisar och lite vin?
Är det allt jag är värd för dig?
Du har aldrig smakat granatäppelvin.
Där är den Trettonde Månens Dal.
Berätta om Själarnas bok.
Den vaktas i Skrifternas tempel.
Det öppnas endast under en blå måne.
En gång vart tredje år i månfasen.
Det är ikväll.
Hur vet du allt detta?
Min familj har vaktat boken sedan före faraonernas tid,
generation efter generation.
Ingen har varit där eller sett boken för det har aldrig behövts.
Min far anförtrodde mig som beskyddare innan han dog.
Han hade inte tid att berätta om boken.
Är du säker att den är där nere?
Enligt profetian, ja.
Vi rider igenom dalen, upp till ytterdörren
och de ger dig boken?
Det är inte en dörr.
Det är en port.
Jag tycker inte att det ser ut som ett Skrifternas tempel.
Det är antik text.
"Den som upprepar sin form."
Sumerisk.
Likt ett språk jag lärde mig som pojke.
Månen upprepar sin form var 30:e dag.
Den blå månen upprepar sin form vart tredje år efter sommarsolståndet.
Vi har hittat den.
Vi hittade en stenport, mitt i ingenstans
som inte leder till något.
Vi måste skynda oss, det blir snart kväll.
Vi får inte missa månuppgången.
Vad står det i din skrift?
"Efter att du passerat månstenens tröskel,
"ta 400 steg öst om norr."
Den här vägen!
Nu då?
Hetsa mig inte! Jag har inte gjort det här förut.
Månen stiger.
Nu gör vi det här, smed.
Linserna måste stå i rad med chiffret.
- En kombination. - Vad är det?
Jag letar.
"Den som repeterar sin form."
Det är chiffret!
"Den som repeterar sin form."
Det är vad som är skrivet på porten.
Skynda. Den står inte öppen länge.
Vad är det?
Kvicksilver. Naturens väktare mot ondska.
Jag hatar äventyr.
Den här vägen, smed.
Säg att du vet hur boken ser ut.
Det kan vara en skrift på pergament, skriven i manusform,
kanske en lunta?
Kanske en papyrusbok, nedskrivet på brända ben.
Du menar att du inte har någon aning?
Ja, det är vad jag säger.
Döda inkräktaren!
Orättvist!
Enkidu! Det räcker!
Dessa människor öppnade portalen med månskriften.
De är inte våra fiender.
De är beväpnade!
En av dem attackerade mig orättvist bakifrån.
De menade säkert inget illa.
Jag är Tala, dotter till Balthazar, krigare av Nubien.
Vi är här för Själarnas bok.
Jaså?
Och du tog med ett råskinn?
En barbar?
Du är en akkadian.
Vad är det för sak?
Jag är ingen sak!
- En golem. - Dumma människa.
Enkidu är formad av lera och har fått liv genom magi.
Min far gjorde honom för att skydda mig.
Jag är lika stark som tio män.
Kanske 20.
Du hade säkert inte sålt henne för fem grisar och lite vin.
Barbar.
Vackra människa.
Har ni kommit för Själarnas bok?
Ja.
Mitt folk är i fara.
Vi måste förgöra en krigsherre som leder sin armé genom Egypten.
Han bär ett förbannat svärd.
Ingen kan stoppa det.
Jag har ingenting om hur man stoppar förbannade svärd.
Enligt legenden ska boken vara här.
Du måste hjälpa oss. Vi har ont om tid.
Jag är ledsen.
Det finns inget åt er här.
Boken är här.
Jag har många skrifter, akkadian.
Vissa kodex, vissa luntor.
Jag har läst dem alla och minns dem väl,
men jag har ingen bok.
Vad står det om boken i din skrift, Tala?
"Själarnas bok är skriven på veläng av alabaster.
"Den förbjudna texten kan endast läsas i månens blå ljus."
"Veläng av alabaster.
"Den förbjudna texten
"kan endast läsas i månens blå ljus."
Enkidu!
Nej!
Det är
du.
Du är Själarnas bok.
Avslöjar månskenet texten?
Ja.
Det visas under den tredje månen under de fyra månarnas säsong.
Sju gånger under den 19 år långa Metoncykeln.
Vad är skrivet?
Namnen på de som dödats av svärdet smitt i underjorden av Anubis.
Vet du vilka de är?
Ja.
För varje själ som svärdet tar,
hör jag deras skrik,
jag ser deras ansikten.
Vissa öden är värre än döden.
Jag har inget otalt med dig, hövding Uruk.
Jag söker Själarnas bok i Trettonde Månens Dal.
Era sjakalmagar blir visst aldrig mätta.
Vad akkadian än betalade, kommer kung Nebserek att tredubbla.
Han betalade med mod och respekt.
Släpp igenom oss och du får leva.
Annars krossar jag dig där du står.
Vi är Sandens Folk.
Sand kan inte krossas.
Den kan endast ändra form.
Du ska få betala för det.
Det var mitt favoritbord.
Det var mitt enda bord.
Då skulle du inte haft sönder det.
Lilla människa.
Min far var en stor sumerisk magiker.
Han tog mig hit innan jag ens kunde gå.
Han berättade väldigt lite om min förbannelse.
Vet du hur du kan besegra den?
Svärdet hittades i kung Memteps grav under staden Amonesh.
Er resa kommer att föra er dit.
Hemligheten finns i kung Memteps grav.
Då så.
Vi far till Amonesh och lyfter förbannelsen.
Det första kommandot! Behåll Amina här för alltid.
Jag hatar den här lilla människan.
Det finns en handelsväg som leder till Aqaba.
Det finns en hamn där.
Ni kan hyra en båt för att segla till Amonesh.
Amina gillar honom.
- Det här livet... - Han är ful.
Måste vara svårt.
Jag har undkommit de levandes smärta.
Och glädjen?
Ja.
Det är mer av en börda än en välsignelse.
Han har muskler, men jag slåss mot dem...
Följ med oss till världen.
Jag vill så gärna se din värld genom mina ögon.
En människa gjord av simpelt kött.
Men det är omöjligt.
Och om jag gör det möjligt?
Han har muskler, men jag slåss mot dem.
Jag hittade en kortare rutt.
Inte eld!
- Inte eld! - Släck den!
Den är borta. Var inte rädd, Enkidu.
Var inte rädd.
- Är elden borta? - Ja.
- Jag glömde att berätta för dem. - Och jag är kvar?
Lugn, Enkidu.
- Jag hatar eld. - Enkidu klarar inte av eld,
- inte ens de minsta lågor. - Jag hatar den.
Jag hatar eld.
Det är okej.
Dumma människor!
De har hunnit för långt. Vi måste dela upp oss.
Det finns endast två vägar ut ur dalen,
och vi skär av dem båda.
Rid på Silkesvägen tills sanden möter havet.
Vi har ridit hela natten. Männen och hästarna måste vila.
Rid tills din hästs hjärta slutar slå,
och sedan fortsätter du till fots,
kräla om du så måste,
tills jag får det jag söker.
Enkidu?
Vad vill du, barbar?
Jag vill visa dig något.
Jag har sett denna tunnel förut.
Jag gillar inte tunnlar.
Det är mörkt. Jag gillar inte tunnlar.
Nej!
Nej! Eld!
Amina!
Vi måste gå! Det varar inte länge.
Amina!
Gå inte!
Nu rider vi!
Hästarna är utvilade och vi måste fortsätta.
En minut till?
Havet är så vackert.
Jag kan höra rösterna viska från gamla stränder.
Jag kan smaka saltet.
Jag hoppas att Enkidu klarar sig utan mig.
Vi har aldrig varit ifrån varandra.
Hur kan en sådan varelse vara så rädd för eld?
Enkidu är gjord av lera.
Eld kan göra honom till sten.
Du är en överraskning, akkadian.
Du med... Amina.
Stoppa akkadian!
Jag tar de två till höger.
- Det ger mig sju stycken. - Exakt.
Du har boken min mästare vill ha.
Jag läser inte böcker.
Ge mig den och jag lovar
att inte slakta er.
Jag ska ge dig en död värdig en Skorpionkung.
Jag har tackat nej till det erbjudandet många gånger.
Men du är en.
Vi är många.
Vi är två.
Kvinnan?
Kvinnan!
Jag tar de tre till höger.
Låt gå.
Tala! Hjälp Amina härifrån!
Amina!
Jag ska krossa dig!
Bra jobbat, Skorpionkungen...
Enkidu, nej!
De är bara hästar. Vi skadar dem inte.
Akkadian stal dig.
Ingen stal mig. Jag gick själv.
Du har endast två order nu.
Skydda och lyd mig.
Så är det inte i dina böcker,
eller hur?
Jag gillar honom inte.
- Aqaba. - En stad.
Så många människor.
Hur hyr vi en båt för att korsa havet?
Vi säljer hästarna.
Färsk fisk!
Prata inte med någon. Vi vill inte sprida skvaller.
Jag ska inte prata med dessa människor
för jag känner inte dem, och jag har inget att säga.
Du ska inte prata alls.
Jag gillar att prata.
Enkidu, nej!
Din äckliga varelse! Har du fisit?
Sälj hästarna, gå till hamnen, hyr en båt och segla till Amonesh.
Vi ses vid graven.
Skorpionkungen!
Jag har letat efter dig.
Här är jag.
Ta Amina, Enkidu. Vi ses vid hamnen. Den vägen.
Ta honom!
Jag vill ha honom vid liv!
Stanna!
- Du ska blöda! - Och du ska dö!
Hoppa på!
Hoppa, smed!
Hoppa!
Är du med?
Du skulle stanna med Amina!
Och jag var tvungen att rädda ditt liv!
Igen!
Män!
Tarqa!
Kung Tarqa.
Son av Balthazar. Kung av Nubien.
Är kungen av Nubien din bror?
Ja.
Tarqa.
Son av Balthazar, krigarkungen?
Han dog, kämpande för sitt folk
med ära och heder.
Låt mig bära denna börda åt dig,
för du har mycket att uppnå under detta uppdrag.
Jag är ensam arvinge till Nubien, smed.
Jag är en drottning utan rike.
Nu vet jag din smärta.
Jag beklagar din förlust.
Men ditt val är enkelt.
Du kan fortsätta kämpa och hämnas din bror och ditt folk,
och kanske dö.
Eller vänd om nu
och skapa ett nytt liv för dig själv.
Men när du dör om många år,
och ser tillbaka på ditt liv,
vilken berättelse vill du att historien ska minnas?
Är detta vad du menade med äventyr?
Är du den kända Skorpionkungen?
Jag var det en gång.
En dag kanske du får tillbaka ditt rike och bygger nytt.
Det finns inget kvar av mitt rike.
Du såg någon du ville döda i Aqaba.
Hade du gjort det, hade du själv blivit dödad.
Ja.
Hon dödade någon som stod mig nära.
Det finns många berättelser om hämnd.
Det finns heder i hämnd.
Amonesh, den förlorade staden.
Du måste vänta på oss här, Enkidu.
Jag kan inte skydda dig om jag inte är med dig,
och jag kan inte lyda dig om jag inte kan höra dig.
Men vi måste bära facklor där inne.
Ingen eld!
Det finns ingen annat sätt.
Jag kanske vet ett annat sätt.
Men du måste lita på mig.
En grav. Jag gillar gravar.
Låt inte elden röra mig. Rör elden mig?
Nej, den rör dig inte.
Ja.
Kom, Enkidu.
Inte eld!
Amina! Tvinga mig inte!
Sluta, det är okej.
- Det är okej. - Ja.
"Kung Memtep."
Ristningarna är bara detaljer om hans liv.
Gravbyggarna hade aldrig ristat in den hemliga texten
om hur man bryter Anubis förbannelse
på väggarna, för plundrare att läsa.
Det måste vara gömt
i en av artefakterna.
I sarkofagen?
Nej.
Där hittades svärdet.
De var säkert åtskilda.
Allt har plundrats.
Sfinxen.
En avgud, full av hemligheter och mysterier.
Vetenskapens väktare.
Sfinxen dör för sanningen,
men detta är en androsfinx,
artens handjur,
budbäraren av sanningen.
Öppna den.
Du får tillbaka den.
Nej!
Enkidu, du får tillbaka den. Jag lovar.
Ge tillbaka den!
Det är en berättelse skriven på sumeriska.
Ja.
Enligt dessa hieroglyfer var kung Memtep omringad.
Han kallade på Underjordens gudar,
som smed ett svärd som kunde stjäla fienderna själar
och ge kung Memtep omåttlig styrka och kraft.
Kungen blev allt hemskare i sin styrka,
för han var förbannad
och plågad av skriken från själarna.
Kung Memtep återvände till Amonesh
för att upptäcka att hans kungliga konkubin fött en flicka.
På hennes dotters hud fanns namnen på de som dräpts av svärdet.
Anubis sa till kung Memtep
att det enda sättet att upphäva förbannelsen
var att förstöra Själarnas bok med svärdet.
Det var gudens elaka trick. För att rädda sig själv
måste kungen upphäva förbannelsen genom att döda sin enda dotter.
Men en mäktig magiker räddade barnet,
och förde bort henne för alltid,
och kung Memtep blev galen,
och tog sitt eget liv med svärdet,
och skrev därmed in sitt eget namn i Själarnas bok.
Kung Memtep var din far.
Magikern jag trodde var min far uppfostrade mig som sitt eget barn.
Han skulle skydda mig.
Det är omöjligt. Det gör dig till...
Jag har levt i århundraden,
och jag kommer att leva i otaliga årtusenden.
Det enda sättet att bryta Anubis förbannelse är att...
Jag måste förgöras av svärdet.
Själarnas bok måste förstöras och själarna befrias.
Och jag är Själarnas bok.
Själarnas bok, gömd i en vacker kvinnas kropp.
Män är enkla, inte sant?
Skorpionkungen.
Jag har sövt honom.
Detta är Skorpionkungen som alla viskar om.
Legender börjar alltid med en viskning.
Han ser inte mäktig ut i dessa kedjor.
Innan jag hugger av hans huvud,
låt oss se hur han kämpar.
Säg till när han vaknat.
Är det klokt?
Döda honom nu och få det gjort.
Han är redan halvdöd, prästinna.
Halvdöda män är farliga, speciellt en som han.
Sjakalerna vill se denna stora krigare dödad i strid.
Vi måste släcka deras blodstörst.
Han är svag och skadad
och har ingen chans mot svärdet!
Nej!
Prinsessan Tala.
Jag är din drottning nu.
Är männen redo att slåss?
Ja, min drottning.
Vad är detta?
Själarnas bok.
Skriven på antik veläng,
upplyst av det blå skenet från morgonsolen.
Vilken skönhet.
Du tänkte besegra mig
genom att förstöra svärdet och med det, min makt?
Du är en bok med en egen vilja.
Vilket hat i dina ögon.
Bränn satmaran.
Upp med dig, smed.
Bli Skorpionkungen ännu en gång.
Vi hedrar bandet
mellan underjordens gud, Anubis
och bäraren av hans svärd,
vår gudakung Nebserek.
Nebserek!
Här på denna heliga mark
samlas vi för att offra till elden,
och ge er...
Kom ihåg vem du är, Skorpionkung,
halvgud, den sista akkadian.
...skriven i profetiorna,
Själarnas bok ska brinna och därmed förgöras.
Ingen man ska stå emot oss!
Jag är en man!
Men en kan stå emot många,
för en vän.
Sänk era vapen, sjakaler.
Han är min!
Hur var din sömn, Skorpionkung?
Jag är bara en smed.
Jag beundrar en man som står med huvudet högt,
även när han är utklassad.
Det är inte dags för ropen.
Det är dags, Enkidu.
- Folket vill ha... - Jag skyddade inte Amina.
Jag svek henne.
Vi har inte misslyckats.
- Inte än. - Han hotar mitt rike.
Du står på ruinerna av mitt folk,
besegrade för många år sedan av ditt akkadiska imperium.
Vi tvingades att leva som sjakaler,
vi fick leva på smulor.
Men en sjakal
var inte redo att ge upp,
bli gammal, utsvulten och besegrad!
Jag grävde djupt,
djupt ned i sanden och hittade det enda
som kunde bygga upp ett rike,
styrt av en själaslukare.
Med detta svärd är jag oövervinnerlig!
Nebserek!
Du räds ingen man.
Jag räds ingen man.
Jag litar på dig, Enkidu.
Visa mig vem du är.
Det här är ditt tillfälle.
Det är din chans!
Amina behöver dig!
På min order, släpp lös helvetet.
Nebserek!
Nej!
Du måste tro!
Jag kan inte brinna!
Du kan inte brinna!
Slå ned det!
Amina! Jag kommer!
Ge mig din själ, akkadian!
Aldrig.
Enkidu!
Jag kan inte misslyckas!
Måste förstöra svärd!
- Jag kan inte... - Nej!
Misslyckas!
Amina!
Om jag inte kan ta din själ, skickar jag dig till graven!
Nej, jag skapar mitt öde
och jag ska inte dö för din hand.
Men det ska du!
Nej!
Upphäv förbannelsen, Skorpionkungen.
Jag kommer inte att skada dig.
Ondskan vilar aldrig.
Den kommer att leta upp svärdet.
Jag är offret som måste göras
för att förstöra svärdet och släppa själarna fria.
Jag är inte rädd.
Finns det inget annat sätt?
Tack för att du visade mig världen.
Adjö, Amina.
Historien kommer att berätta om en orädd krigare
som aldrig glömde sitt öde igen.
Han gick under många namn,
akkadian,
lönnmördare,
smed,
och Själarnas befriare.
Men det namn som kommer att förbli skrivet
i tidens sand,
är Mathayus, Skorpionkungen.